Hvad skulle det være, sir?
Kors i edderkoppen!
Går du allerede?
Nu skal du bare se løjer.
- Gør det ikke! - Skrid ad helvede til!
De hører BBC London...
Åh, denne smerte! Denne søde smerte...
Velkommen tilbage.
- Hvor er jeg? - På Channard Instituttet.
- Et psykiatrisk hospital. - Psykiatrisk?
- Husker du ikke, at du og din ven... - Steve.
Han er uskadt.
Vi sendte ham hjem for længe siden. Sikke en sørøverhistorie han kom med.
- Hvem i helvede er du? - Undskyld. Jeg kan være lidt grov.
Ronson. Drabsafdelingen. Jeg var henne i din fars hus.
Åh, far!
Så sig dog noget. Og ikke flere spøgelseseventyr, tak.
Eventyr...
- Far troede heller ikke på eventyr. - Hvad?
Nogle eventyr bliver til virkelighed. Selv de mest uhyggelige.
Undskyld... jeg er ikke helt med.
Har De familie, mr. Ronson?
Kucich her. Vi har lige fundet et lig mere.
Desværre er det noget ramponeret.
Det eneste flytbare bevismateriale ud over ådslerne, er en madras.
Nogen er blevet ilde tilredt på den. Skal vi lade teknikerne se på den?
Selvfølgelig. Lad det gå lidt kvikt.
Madrassen... Julia.
Sindet er en labyrint, en gåde.
Selv om hjernens bestanddele er håndgribelige, -
- skjuler den dog et hav af hemmeligheder.
Og det er labyrintens gåde, der drager os mod denne opgave.
Vi vil afdække hemmelighederne. Andre har afstukket en kurs.
Men som ægte pionerer sætter vi os langt højere mål.
Vi må ransage alle afkroge for at finde det endegyldige svar.
Vi må se, vi må vide besked.
Jeg er færdig her. Ryd op. Følg med mig, Kyle.
Et yderst interessant tilfælde. En dybt traumatiseret pige.
Hun overværede et massemord, blandt andet på sin egen familie.
Da hun blev bragt ind, var hun helt væk. Nu er hun vågnet.
Hvilke historier fra det hinsides kan hun mon berette for os?
- Hun lider sikkert af... - Et spekulativt sind er nyttigt.
- Men enhver diagnose starter med... - En undersøgelse?
Vi må vinde deres tillid, høre deres historie og lindre deres smerte.
Rolig nu!
De er væk.
- Hvad du end så, så er de væk. - Jeg så ham.
Jeg fik fat i æsken, og så kom de.
- Hvem? - Klosterbrødrene. Dæmonerne.
- Jeg er dr. Channard. - Ronson.
Min assistent Kyle McCrae. Og det må vel være Kirsty.
Jeg har læst knægtens forklaring. Den er godt nok langt ude.
Jeg vil gerne tale med hende alene. Må jeg det?
Ja. Hun er mere Deres bord end mit.
Kirsty, dr. Channard tager sig af dig.
Jeg kigger forbi i morgen.
Vent! De må brænde madrassen! Julia døde på den.
Måske vender hun tilbage ligesom Frank.
Den madras skal tilintetgøres! Hører I!
Overvåg hende.
Jeg kan muligvis hjælpe pigen, men det kræver Deres hjælp.
Jeg hedder Kyle McCrae. Blandt venner kaldet Kyle.
- Politimanden troede mig ikke. - Det betyder ikke, at du lyver.
Jeg må tilse en anden patient, Kirsty.
Kyle giver dig noget at sove på. Vi tales ved i morgen.
Det må du undskylde.
Et trist syn, ikke? Hun har været her i et halvt år.
Hun er os en gåde. Hun har ingen familie.
Hun er helt alene. Sygeplejersken kalder hende Tiffany.
- Hvad hedder hun rigtigt? - Hun siger aldrig noget.
- Hun lægger konstant puslespil. - Hvorfor?
Det ved vi ikke. Dr. Channard mener, det er godt.
Det hjælper hende til at få sat nogle ting på plads.
- Ellers også åbner hun nye døre. - Hvad?
Nu er det dig, det gælder. Tag et par af disse her.
Jeg er ikke gakgak. Det nytter ikke.
Det er kun... sovepiller.
JEG ER I HELVEDE HJÆLP MIG
Hvordan har vi det så i dag?
Goddag.
Jeg er 105 år, men han kan stadig ikke huske mit navn.
Slip mig!
Få dem væk!
Kirsty, er der noget i vejen?
- Jeg har haft besøg. - Af hvem?
Min far. Han er alene, og han lider stadig.
- Din far er død, Kirsty. - Ja, men han lider stadig!
Jeg får fat i dr. Channard. Han kan sikkert hjælpe dig.
Har han løst billet til helvede?
Kucich? De taler med dr. Channard. Har De snakket med Ronson?
Det drejer sig om den madras. Vi mødes ved bagindgangen.
Hjemme hos mig. Forstået? Ikke på hospitalet.
Tak.
Dr. Channard...
Det... må have stået på i en evighed.
Det eneste jeg ved... det, der knuste min familie...
Det begyndte med onkel Frank.
- Bror Frank. - Det var ham og fars kone.
Frank og Julia.
Jeg ved ikke hvornår, men...
De må have været sammen.
Men der er mere. Så var der æsken...
Pusleæsken.
Frank må have sat den sammen. Det var en slags port...
...til helvede. Og han kom derned.
På en eller anden måde...
...hvor mærkeligt det end kan lyde, genopstod Frank igen.
Og så var der Julia, den lede heks.
Hun skaffede mænd til ham, så han kunne genvinde sin styrke.
Så hun kunne få ham tilbage.
Kirsty, det er onkel Frank.
Mig kan du godt huske, ikke? Kom her, skatter.
Jeg lovede at føre dem til Frank, hvis de ville lade mig være.
Jeg løb hen for at advare far og få ham ud af huset.
Men de havde myrdet ham.
Frank og Julia havde taget hans hud...
...og givet den til Frank.
Kom hen til farmand.
Frank forrådte hende og overlod hende til klosterbrødrene.
Det er ikke noget personligt, skat.
Hun døde på madrassen. Og så kom klosterbrødrene.
Tror I mig nu? Er jeg skør?
Det ord bruger vi ikke her.
Men der er en hel del, vi må til bunds i.
Jeg får meget at se til.
Meget mystisk.
Det kalder jeg krafted'me mystisk.
Kors i røven!
Kors i røven, siger jeg bare!
SINDETS LABYRINT
MALSTRØMMENS BØRN Pubertet og psykiske kræfter
ER DØDEN DEN 4. DIMENSION?
Han må have dyrket det her i årevis.
Hvad tænker manden dog på? Hvad er det?
Få dem væk!
Sæt dig på madrassen.
Få dem så væk!
Få dem væk!
Hjælp mig!
Hjælp mig.
Du må ikke lade dig skræmme.
Nå?
Jeg fryser.
Nå?
- Du ser... - Mærkelig ud?
Uvirkelig og uhyggelig?
Nej. Du ser...
Vin.
Sådan.
Hvad siger du så?
Nu mangler vi bare noget hud.
Hvorfor stirrer du sådan på mig?
Det er sandt alt sammen. Klæd dig på. Du må væk herfra.
- Lort! - Bare rolig. Jeg henter dit tøj.
Hun så hæslig ud. Hun havde ingen hud på kroppen.
Julia har ikke fortjent at leve igen.
Det er uretfærdigt.
Jeg skal bruge æsken.
- Channard har nogle æsker. - Som den, jeg fortalte om?
- Jeg er skredet. - Hvorhen?
- Til huset? Er du sindssyg? - Det er dig, der er læge.
Tænk dig nu lige om.
Det piner mig at tænke på det. Jeg går nu.
- Hvorfor? - Min far behøver min hjælp!
Vent her et øjeblik.
- Kom, så går vi. - Du behøver ikke tage med, Kyle.
Det ved jeg godt.
Kirsty, rør ikke ved noget, før jeg har set, om der er fri bane.
Vent her imens.
Forskrækkede jeg dig? Gå for alt i verden ikke derind.
Det er et forfærdeligt syn.
Er det her endnu?
Det ved jeg ikke.
Hvad sagde jeg! Det er forfærdeligt.
Ja. Mon ikke.
Du er jo ligbleg.
Kom herhen.
Kom hen til mor.
- Hvad hedder du? - Kyle.
Jeg hedder Julia.
Kyle?
Åh, nej! Ikke nu igen!
Kirsty, du har en god smag. De har ikke fortalt dig det, vel?
De har ændret spillereglerne.
Jeg er ikke kun den onde stedmor men også den onde dronning.
Kom an! Vis mig, hvad du duer til, Snehvide.
Julia?
Nu er det min tur.
- Er du sikker på, det er det, du vil? - Ja. Jeg må have vished.
Hun har løst gåden.
Også i den grad.
- Det er på vej hertil. - Ja.
Vent!
- Nej! - Nej?
Vi er ikke hidkaldt af ivrige hænder...
...men af begær!
Far, hvor er du?
Hvor er du? Sig noget. Jeg kan ikke se dig!
Hjælp min datter...
Mor!
- Vi troede, vi havde mistet dig. - Sødt af dig at vende tilbage.
Du kan ikke sende os væk. Nu er vi her alle sammen.
- Det var ikke mig, der åbnede æsken. - Sidst spillede du også uskyldig.
Og alligevel mødes vi hele tiden.
Du er opsat på at lege, men du vil ikke indrømme det.
- Driller du os? - Jeg leder efter min far!
Han befinder sig i sit eget helvede. Dér kan du ikke nå ham.
Det tror jeg ikke på!
Jo. Han er i sit helvede, ligesom du er i dit.
- Hvad så med jer? - Vi har ikke flere overraskelser.
- Vi har altid været her. - Kig dig bare lidt omkring.
Vi har jo hele evigheden til at lære din krop at kende.
Kom. Der er mere, du skal se.
Du må have åbnet æsken. Nu skal du lukke den.
Du kender æsken. Få os væk.
Vi er overladt til os selv. Vi må hjælpe hinanden.
Forstår du det?
Åh, Gud!
Nej. Det er min gud.
Den gud, der sendte mig tilbage. Den gud, jeg altid har tilbedt.
Kødets, sultens og begærets gud.
Leviathan. Labyrintens herre.
Hjælp mig, doktor. Hjælp min datter.
Det var jo det, du drømte om. Du brændte efter at se det.
Og her er han så... Leviathan.
Hjælp!
Hvorfor tror du, jeg vendte tilbage?
Den ville have sjæle, og nu får den dig.
Du ville have vished.
Og nu har du fået det.
Jeg ville have det hele, så nu er alle glade.
Farvel, doktor.
Huset. Det er min fars hus.
Jeg er ked af det, Tiffany, men jeg er nødt til at gå derind.
Vent på mig.
Hvis jeg ikke er tilbage hurtigt, så skynder du dig væk.
JEG ER I HELVEDE HJÆLP MIG
Far?
Hvad er der i vejen, Kirsty? Det er jo bare din onkel Frank.
Fik du ikke min besked?
Du er totalt forvirret, og din smerte ophidser mig.
- Far! - Tag dig sammen, min pige.
Når man er død, er man krafted'me død.
Hvis du er uartig, må jeg straffe dig.
Men det kan du måske godt lide?
Vær ikke genert, skat. Spøgelser er ikke jaloux anlagt.
Det her er mit helvede. De skal pirre mine lyster.
De er nogle værre narrefisser. Derfor sendte jeg bud efter dig.
Jeg vil gøre hvad som helst, bare du ikke gør mig fortræd.
Jeg vil hellere brænde op!
Nej! Ikke min hud!
Mit ansigt!
Der kan man bare se.
- Holder vi familiesammenkomst? - Julia?
- Jeg vidste, du ville komme. - Såh?
- Du er jo en ordholdende kvinde. - Er jeg det?
- Ja, det er jeg. - Jeg ved, du begærer mig.
Kom herhen.
Kys mig, så vi rigtigt kan feste.
Kom. Du er min.
Det er ikke noget personligt, skat.
Hvad vej skal vi?
Hold fast!
Tænk, at jeg tøvede så længe.
Du har aldrig kunnet holde fast ved noget, Kirsty.
Tiffany, grib fat i min arm!
Tag fat i min arm!
Nej! Du må ikke stole på hende.
Undskyld, far.
Det må du virkelig undskylde.
Vi må væk herfra.
Åh, nej!
Der er så mange af dem.
- Så er lægen her. - Kors i røven!
Jeg tilråder... en amputation.
Ingen æsker? Det var ærgerligt.
Vi kan ikke vente længere, Kirsty. Nu skal vi lege.
- Vent... - Nej, ikke flere aftaler.
Vi vil opleve dit pulserende kød, ikke dit handelstalent.
Jeg vil have en oplysning. Ikke andet.
Sig frem. Men narrer du os igen, -
- vil dine lidelser give genlyd i hele helvede.
Hvad er det?
Er det en anden, som er stukket af? Ligesom Frank?
Nej. Han stak ikke af. Det er dig!
- Vås. Jeg... - Det er dig.
Engang var du et rigtigt menneske.
Husker du det?
Husk, hvor forvirrede I var. Tænk efter!
- Så er det nok! - Vent!
Nu kan jeg huske det.
I har alle været mennesker engang.
Tiffany...
Kom her.
Jeg er din læge. Jeg kan hjælpe dig.
Godt. I vil slås.
Nu er det mig, der bestemmer.
I tøser bliver mine første patienter.
Jeg må tilbage. Puslespillet skal gøres færdigt.
De fik det bedre, da de huskede alt.
Hvad laver du, Tiffany? Hvad er det her? Hvad kan den?
Du godeste!
Bare rolig, mit barn. Jeg vil blot hjælpe dig.
Kan De hjælpe hende? Hun lever og ånder for de puslespil.
Kan De hjælpe min datter?
Mor!
Nu er jeg med, Tiffany. Det er et slags puslespil.
Tiffany!
Hvordan har vi det i dag, min pige?
I har hele livet bag jer. Her virker ingen bedøvelse. Surt show.
Så er operationsstuen gjort klar.
Hvad skal vi så i dag?
Nå, ja. Udtagelse af organer.
Jeg vidste, du ville komme tilbage.
Behandlingen er afsluttet, Tiffany.
Du er døende.
Stol på mig.
Kirsty?
Lad os komme væk herfra, Tiffany.
- Hvem ejer alt det lort? - Hvad rager det os?
Dyrk lige det her.
Hvad skulle det være, sir?
Danske tekster: Prime Text